Innholdsfortegnelse

1	Retningslinjens formål og pasienter denne gjelder for	1

2	Avgrensing mot øyeblikkelig hjelp	1

3	Avgrensning mot behandling av psykisk lidelse	1

4	Vilkår for vedtak om somatisk helsehjelp med tvang	1

5	Tillitsskapende tiltak	2

6	Legens vurdering av samtykkekompetanse	2

7	Eksempler på tvangstiltak	2

8	Vedtak av behandlingsansvarlig lege	2

9	Etter vedtaket	3

10	Referanser	3

Retningslinjens formål og pasienter denne gjelder for

Sikre at pasienter over 16 år uten samtykkekompetanse og som motsetter seg nødvendige somatiske behandlingstiltak, får helsehjelp.

Sikre at vedtak skjer i samsvar med reglene for somatisk helsehjelp med tvang i Lov om pasient – og brukerrettigheter, Kapittel 4A.

Avgrensing mot øyeblikkelig hjelp

Kap.4A - vedtak skal IKKE fattes i akuttsituasjoner der det må gis øyeblikkelig hjelp.

Øyeblikkelig hjelp skal også gjennomføres selv om pasienten motsetter seg helsehjelpen, dette følger av Lov om helsepersonell § 7. Denne regel gjelder uavhengig av om pasienten er samtykkekompetent eller ikke. Legen avgjør når det foreligger en ØH – situasjon.

Helsehjelpen og eventuell bruk av tvang/makt for å få gjennomført behandlingen, dokumenteres i Pasientjournal på vanlig måte.

Avgrensning mot behandling av psykisk lidelse

Retningslinjen gjelder IKKE behandling av pasienters psykiske lidelse, da gjelder Lov om psykisk helsevern sammenholdt med Pasient- og brukerrettighetsloven.

Ved henvisning av pasient på tvungen psykisk helsevern (TPH) til somatisk undersøkelse/behandling, må somatisk avdeling varsles på forhånd dersom det kan bli nødvendig med 4A – vedtak.

Vilkår for vedtak om somatisk helsehjelp med tvang

Vedtak etter Pasient- og brukerrettighetsloven kap. 4A fattes når det er nødvendig å gjennomføre tvangstiltak framover i tid. Lovens vilkår:

Pasient er over 16 år og motsetter seg - verbalt og/eller fysisk - nødvendig behandlingstiltak

Pasient mangler samtykkekompetanse i forhold til det aktuelle tiltaket.

Tillitsskapende tiltak har ikke ført fram.

Unnlatelse av å gi helsehjelp kan medføre vesentlig helseskade.

Den behandling som skal gis anses å være nødvendig.

Tvangstiltak som må gjennomføres for å få gitt helsehjelp er forholdsmessig i forhold til behovet for behandling.

Etter en helhetsvurdering er det å gi helsehjelp med tvang den beste løsningen for pasienten.

Tillitsskapende tiltak

Selv om henvisende lege eller eksternt personell på forhånd har varslet at tvangsvedtak kan bli nødvendig, skal sykehuset i samarbeid med pasient, pårørende og eventuelt kommunalt personell som følger pasienten, gjøre et forsøk på å trygge pasienten tilstrekkelig til få gjennomført helsehjelpen uten å måtte bruke tvang.

Dersom pasienten ved tiltak i punktet over lar seg overtale eller ved håndledelse og lignende etterkommer helsepersonellets anmodninger, er det ikke behov for tvangsvedtak.

Dersom pleiepersonell, radiografer, stråleterapeuter m.fl., erfarer at helsehjelpen ikke lar seg gjennomføre på grunn av pasientens motstand, skal behandlingsansvarlig lege varsles.

Legens vurdering av samtykkekompetanse

Det er behandlingsansvarlig lege som avgjør om pasienten mangler samtykkekompetanse i forhold til aktuelle behandlingstiltak. (Behøver ikke avgjøres av psykolog/psykiater).

Samtykkekompetanse kan mangle helt eller delvis dersom pas. p.g.a. fysiske eller psykiske forstyrrelser, senil demens eller psykisk utviklingshemming åpenbart ikke er i stand til å forstå hva samtykket omfatter.

Pasient og nærmeste pårørende skal informeres ved beslutning om manglende samtykkekompetanse og beslutningen skal i tillegg dokumenteres i pasientjournal.

Eksempler på tvangstiltak

Listen under er ikke uttømmende, men gir eksempler på tiltak som kan være aktuelle for å få gjennomført helsehjelpen:

Beslutning om å gi pasienten legemidler i mat/drikke uten at pasienten er informert om dette.

Beslutning om bruk av sengehest eller belte i seng/stol som bevegelseshindrende tiltak.

Beslutning om å holde bein og armer for å få gjennomført nødvendig kateterisering.

Beslutning om bruk av beroligende legemidler eller narkose for å få gjennomført nødvendig billeddiagnostikk eller stråling.

Beslutning om (kortvarig) bruk av psykofarmaka for å komme i posisjon til å undersøke psykotisk pasient for eventuell somatisk sykdom.

Vedtak av behandlingsansvarlig lege

Legen må i samråd med personell som skal gjennomføre tvangstiltaket, vurdere hva som vil være det minst inngripende tvangstiltak for å få gjennomført den aktuelle behandlingen.

Det er legen som er ansvarlig for den undersøkelsen / behandlingen som skal gjennomføres i Helse Bergen, som fatter vedtaket. Mal for vedtak finnes i DIPS:
BL Vedtak om somatisk helsehjelp.

Alle felt i vedtaksmalen skal være utfylt, merk særlig

angivelse av varighet av vedtaket

beskrivelse av tvangstiltaket, herunder eventuell type legemiddel og dosering når det er relevant

hva nærmeste pårørende har opplyst som forklaring på motstanden og hva han/hun tror pasienten ville ønsket

hvilken kollega legen har konferert med når det er et krav

Etter vedtaket

Involvert personell informeres og vedtak iverksettes umiddelbart når det foreligger godkjent vedtak i DIPS.

Pasient og nærmeste pårørende informeres om vedtaket, eventuelt kan de få utskrift. Pasient kan informeres i ettertid, dersom informasjon i forkant kan hindre gjennomføring av tvangstiltaket.

Informasjon om tvangsvedtaket sendes i arbeidsflyt i DIPS til den som i avdelingen har overordnet faglig ansvar og skal følge med på bruk av tvangsvedtak (for eksempel avdelingsoverlege/seksjonsoverlege).

Dersom nødvendig med narkose for å få gjennomført stråleterapi, radiologisk undersøkelse eller lignende, kontaktes Utposten for bistand, se blant annet egen prosedyre for Radiologisk avd.

Utskrift av vedtaket sendes til Statsforvalteren i Vestland for etterfølgende kontroll. Det kan i tillegg vedlegges utskrift av journal dersom dette gir utfyllende informasjon til selve vedtaket.

Når helsehjelpen eller behov for bruk av tvangstiltak ikke lenger er nødvendig, skal tvangstiltaket avsluttes og dette dokumenteres i journal.

Referanser

1.17.1.12 Lov om pasient- og brukerrettigheter. Kap 4 A. Helsehjelp til pasienter uten samtykkekompetanse som motsetter seg helsehjelpen mv.
3.2.8.6 Samtykkekompetanse og pasientautonomi. Senter for medisinsk etikk. UiO: Institutt for helse og samfunn