Nasjonal veileder i revmatologi (norskrevmatologi.no)

Revmatoid artritt Dato publisert: 15.10.2021Dato revidert: 16.10.2020Versjon: 0.15 FORORD Nasjonal prosedyre for diagnostikk, behandling og oppfølging av revmatoid artritt i Norge er laget på oppdrag fra Norsk revmatologisk forening. Diakonhjemmet Sykehus ble bedt om å ta ansvar for utforming av prosedyren, og veilederen er utarbeidet av overlege Ph.D. Anna-Birgitte Aga og overlege/professor Ph.D. Espen A. Haavardsholm. I tillegg har en arbeidsgruppe bestående av medlemmer fra tre av fire helseregioner kommet med innspill til prosedyren (Helse Nord: Gunnstein Bakland, Helse Vest: Anja M Hjelle, Helse Sør-Øst: AB Aga og EA. Haavardsholm). Avsnittet om ikke-farmakologisk behandling er utarbeidet i nært samarbeid med fysioterapeut Ph.D. Rikke Helene Moe fra Nasjonal kompetansetjeneste for revmatologisk rehabilitering, Diakonhjemmet Sykehus. I tillegg har flere kolleger kommet med faglige innspill på spesifikke områder; professor dr. med. Tore K. Kvien vedrørende DMARD behandlingsanbefalinger og mål på sykdomsaktivitet, avdelingsoverlege ved Drammen sykehus Åse Lexberg om komorbiditet ved RA, overlege dr.med. Gunhild Lien Diakonhjemmet Sykehus og overlege Tove Borgen ved Drammen sykehus om steroidindusert osteoporose, overlege dr.med. Guro Løvik Goll om serummålinger av bDMARD og anti-legemiddel antistoffer, overlege Pernille Bolton-King Diakonhjemmet Sykehus og overlege Ph.D./MPH Øystein Riise og Ph.D. seniorforsker Brita Askeland Winje ved Folkehelseinstituttet om vaksiner ved RA, og seksjonsoverlege/professor dr. med. Øyvind Molberg ved Rikshospitalet om ekstraartikulære manifestasjoner ved RA. Versjon 1.0 var til høring ved alle revmatologiske avdelinger og i styret i Norsk revmatologisk forening i oktober 2017 (se tabell 19). RA prosedyren er oppdatert oktober 2020. Hovedendringen er tilpasning til EULARs oppdaterte anbefalinger fra 2019. HENSIKT, MÅLGRUPPE OG BAKGRUNN Hensikt Sikre at mennesker med revmatoid artritt (RA) får evidensbasert utredning, behandling og oppfølging, uavhengig av hvor de bor i landet. Målgruppe Revmatologer, leger i spesialisering og annet helsepersonell som bidrar i utredning, behandling og oppfølging av mennesker med RA i Norge. Bakgrunn Norsk revmatologisk forening sitt fagråd er oppdragsgiver for nasjonal prosedyre for diagnostikk, behandling og oppfølging av RA. Den norske prosedyren tar utgangspunkt i EULAR sine behandlingsanbefalinger for RA fra 2019 (1) , ACR sine anbefalinger for RA fra 2015 (2) og Treat-to-Target (T2T)-initiativet (3). I tillegg er det i stor grad tatt hensyn til norsk klinisk praksis, og nasjonal erfaring med behandlingsstrategi basert på T2T (4). KORTVERSJON Kortversjon av anbefalingene Straks diagnosen RA er stilt skal det startes med csDMARD, hvor metotreksat (MTX) er førstevalg. Samtidig som start med csDMARD gis en kortvarig prednisolonkur frem til forventet effekt av MTX (6-8 uker). Pasienter med nyoppstått RA skal følges med hyppige kontroller (hver 1-3 måned) frem til forhåndsbestemt behandlingsmål er nådd. Dersom det ikke er oppnådd moderat/god respons eller remisjon innen 3 måneder fra oppstart med csDMARD, skal en intensivere medikamentell behandling eller legge til/bytte csDMARD. Dersom det foreligger 1) prognostisk dårlige markører (anti-CCP/RF i høyt titer, usurer på røntgen eller benmargsødem på MR) og det er 2) objektive tegn til vedvarende sykdomsaktivitet (forhøyet CRP og/eller SR, klinisk hovne ledd, synovitt/tenosynovitt på ultralyd/MR), bør bDMARD eller tsDMARD legges til etter 3 måneder. Dersom det ikke er oppnådd remisjon innen 6 måneder fra oppstart med csDMARD, skal bDMARD eller tsDMARD legges til, forutsatt at det foreligger objektive tegn til vedvarende inflammasjon (forhøyet CRP og/eller SR, klinisk hovne ledd, synovitt/tenosynovitt på ultralyd/MR). DEFINISJONER Revmatoid artritt (RA) Diagnose RA Tilfredsstille 2010 ACR/EULAR klassifikasjonskriterier for RA (5, 6), eller Tilfredsstille ACR1987 RA kriterier (7), eller Klinisk diagnose for RA ICD-10 diagnosekoder RA M05.0 Feltys syndrom M05.8 Annen spesifisert seropositiv RA M05.9 Uspesifisert seropositiv RA M06.0 Seronegativ RA M06.8 Annen spesifisert seronegativ RA M06.9 Uspesifisert seronegativ RA M12.3 Palindrom revmatisme Tidlig RA RA med symptomvarighet < 6måneder fra pasientrapporterte første hovne ledd (2) Etablert RA RA med symptomvarighet > 6 måneder fra pasientrapporterte første hovne ledd (2) Voksne RA pasienter Voksne ≥ 18 år, og som oppfyller diagnose for RA Dårlig prognostiske faktorer Moderat (etter csDMARD behandling) til høy sykdomsaktivitet i følge komposittmål (8) Høye akutt fasereaktanter (9, 10) Mange hovne ledd (9-11) RF og/eller ACPA, spesielt i høyt titer (10, 12) Kombinasjon av overnevnte (13, 14) Tidlig erosjoner på røntgen (10) Start av DMARD senere enn 6 måneder etter symptomstart (15) Svikt av 2 eller flere csDMARDs (16) Benmargsødem på MR (17, 18) Forhøyet Health Assessment Questionnare (HAQ) (19, 20) Remisjon, sykdomsaktivitetsnivå og sykdomsoppbluss Remisjon ACR/EULAR Boolean remisjon eller Index-basert remisjon slik som (21): DAS remisjon SDAI remisjon CDAI remisjon Unntak: DAS28 remisjon er ikke reell remisjon siden bare 28 ledd undersøkes. Hvis DAS28 remisjon brukes skal det i tillegg ikke være hovne/ømme ledd i ankler og forføtter (22) Lav sykdomsaktivitet Lavt sykdomsaktivitetsnivå i følge validerte komposittmål som inkluderer leddtelling (23-25) Moderat og høy sykdomsaktivitet Sykdomsaktivitetsnivå svarende til validerte komposittmål som inkluderer leddtelling (23-25) Sykdomsoppbluss Behandlingsmålet har vært oppnådd, men sykdomsaktiviteten har økt slik at behandling må endres. Det finnes ingen internasjonal konsensus for sykdomsoppbluss, men i Norge kan følgende definisjon anvendes i klinisk praksis: 1) Tap av oppnådd behandlingsmål (dvs. remisjon til lav sykdomsaktivitet, eller lav til moderat) OG 2) Økning i DAS/DAS28 på 1.2 (akseptert klinisk meningsfull endring) OG 3) Økning i antall hovne ledd >1, eller at det er enighet mellom pasient og lege om at det er sykdomsoppbluss og behandlingen må endres (26) DMARD (disease-modifying antirheumatic drugs) nomenklatur (27) Konvensjonell syntetisk DMARDs (csDMARDs) Metotreksat (MTX) po/sc Sulfasalazin (SSZ) po Hydroksyklorokin (HCQ) po Leflunomid (LEF) po Targeted syntetisk DMARDs (tsDMARDs) Tofacitinib (Janus Kinase (JAK)) inhibitor po Baricitinib (JAK inhibitor) po Upadacitinib (JAK inhibitor) po Filgotinib (JAK inhibitor) po Biologisk original DMARDs (boDMARDs) Adalimumab (TNF inhibitor) sc Abatacept (selektiv T-celle co-stimulator blokker) sc/iv Anakinra (IL-1 inhibitor) sc Certolizumab pegol (TNF inhibitor) sc Etanercept (TNF inhibitor) sc Golimumab (TNF inhibitor) sc Infliksimab (TNF inhibitor) iv Rituksimab (monoklonalt antistoff, binder til CD20-antigen på B-lymfocytter) iv Tocilizumab (IL-6 inhibitor) sc/iv Biosimilar DMARDs (bsDMARDs) Biosimilar etanercept sc Biosimilar infliksimab iv Biosimilar adalimumab sc Biosimilar rituksimab iv Flere bsDMARD kommer Biologisk DMARDs (bDMARDs) boDMARDs og bsDMARDs csDMARD monoterapi Som oftest MTX, men kan også være LEF, SSZ eller HCQ csDMARD duoterapi MTX+SSZ, MTX+HCQ, SSZ+HCQ, eller kombinert med LEF csDMARD trippelterapi MTX+SSZ+HCQ Prednisolon Lavdose Prednisolon <7.5mg/dag (28, 29) Kortvarig bruk av Prednisolon < 3 måneder (2) Behandlingsreduksjon Nedtrapping Vanligvis reduksjon av medikamentdose eller økning av doseringsintervall Seponering Stoppe et spesifikt medikament Behandlingssvikt csDMARD behandlingssvikt Ikke oppnådd behandlingsmål, eller tap av behandlingsmål eller ikke akseptable bivirkninger bDMARD behandlingssvikt Ikke grunnlag for å fortsette aktuelle bDMARD grunnet manglende effekt eller bivirkninger Primær bDMARD behandlingssvikt Ikke tilstrekkelig effekt av bDMARD helt fra start av behandling Sekundær bDMARD behandlingssvikt Initial effekt av bDMARD, men tapende effekt slik at det ikke er tilstrekkelig UTREDNING Ved begrunnet mistanke om inflammatorisk leddsykdom i perifere ledd er veiledende frist for helsehjelp 4 uker, i følge Helsedirektoratets prioriteringsveileder. Individuelle forhold kan endre rettighetsstatus. Tabell 2: Anbefalte frister ved begrunnet mistanke om inflammatorisk leddsykdom Kliniske opplysninger Anbefalt tilsett av revmatolog innen Høytitret anti-CCP/RF + artralgi 4 uker Høytitret anti-CCP/RF + artralgi + forhøyet SR og/eller CRP (eller artritter) 2 uker Høytitret anti-CCP/RF + artritt 2 uker* Oligo- eller polyartritt 2 uker* * Bør betraktes som halvøyeblikkelig hjelp og tilses så raskt som praktisk mulig innen 2 uker Tabell 3: Klinisk vurdering og supplerende undersøkelser ved utredning av mistenkt RA Klinisk vurdering og supplerende undersøkelser* Merknad Anamnese og hereditet Mtp. artrittsykdom Klinisk undersøkelse Leddundersøkelse Hjerte/lunge/annet relevant Blodprøver SR/CRP Generell hematologi, ALAT, Kreatinin s-elektroforese Anti-CCP, RF, ANA Hepatitt B og C QuantiFERON HIV test ved risikoatferd Bildediagnostikk Rtg thorax Rtg begge hender og føtter UL av aktuelle ledd† MR hånd†‡ * Gjør det som er klinisk indisert † For å avklare artrittaktivitet og antall ledd affisert til klassifikasjonskriterier ‡ MR av betydning som prognostisk markør Tabell 4: Noen aktuelle differensialdiagnoser til RA(30) Noen differensialdiagnoser Aktuell utredning Reaktiv artritt Anamnese, relevant serologi og bakteriologi Spondyloartritt inkl. psoriasis artritt Anamnese; inflammatoriske ryggsmerter, psoriasis hos pasient eller 1. gradsslektninger, iridocyklitt, symptomer på inflammatorisk tarmsykdom, ryggundersøkelse, relevant bildediagnostikk Urinsyregikt Anamnese, mikroskopi av leddvæske mtp. urinsyrekrystaller Septisk artritt Anamnese, feber, bakteriologi av leddvæske Systemisk lupus erythematosus Anamnese, tegn på SLE Andre bindevevssykdommer Anamnese, tegn på bindevevssykdom Artrose Anamnese, leddvæske, bildediagnostikk PMR Anamnese, proksimal stivhet, SR>50, alder >50 år Hemokromatose Ferritin, s-jern, TIBC, rtg hender, evt. gentest Akutt viral polyartritt Parvovirus B19, hepatitt B og C, rubella, Alfa-virus (f.eks. Chikungunya), Borrelia (gram neg. spiroket) Paraneoplastisk sykdom Anamnese, symptomer og funn på malignitet Sarcoidose Anamnese, tegn på sacoidose Klassifikasjonskriterier for RA Det er ønskelig å stille diagnosen RA så tidlig som mulig, og mens pasienten fortsatt er innenfor “window of opportunity” (31-33). Det er uvisst hvor stort dette vinduet er, men det er antydet 3-6 måneder (34). For å kunne stille diagnosen RA tidlig i sykdomsforløpet ble 2010 ACR/EULAR klassifikasjonskriterier for RA utviklet (5). Ulempen med de tidligere brukte klassifikasjonskriteriene for RA fra 1987 er at de som oftest oppfylles først etter at sykdommen er veletablert, og to av de syv kriteriene er til stede først etter at det er tilkommet irreversibel skade (7). 2010 ACR/EULAR klassifikasjonskriteriene for RA og ACR 1987 kriteriene for RA er angitt nedenfor. Tabell 5: 2010 ACR/EULAR klassifikasjonskriterier for RA* (5) LEDD (0–5) † Poeng 1 stort ledd 0 2–10 store ledd 1 1–3 små ledd (store ledd ikke inkludert) 2 4–10 små ledd (store ledd ikke inkludert) 3 >10 ledd (minst et lite ledd) 5 SEROLOGI (0–3) ‡ Negativ RF OG negativ ACPA 0 Lav positiv RF ELLER lav positiv ACPA 2 Høy positiv RF ELLER høy positiv ACPA 3 SYMPTOMVARIGHET (0–1) ∫ <6 uker 0 ≥6 uker 1 AKUTT FASE-REAKTANTER (0–1)** Normal CRP OG normal SR 0 Unormal CRP ELLER unormal SR 1 * Forutsetning for å bruke kriteriene er minst et ledd med klinisk synovitt som ikke kan forklares av annen sykdom. Poengsummen for de fire kategoriene summeres. Ved poengsum ≥6 har pasienten revmatoid artritt (RA). Pasienter med erosiv sykdom karakteristisk for RA (6), og pasienter som retrospektivt oppfyller 2010 kriteriene (5), klassifiseres også som RA. † Når antall affiserte ledd telles opp inkluderes både ømme og hovne ledd, samt ledd med synovitt på MR/ultralyd (35). ‡ Negativ referer til internasjonal unit (IU) verdier som er opp til eller lik øvre grense av normalområdet for laboratoriet og aktuelt assay; lav-positiv referer til IU verdier over normalområdet men ≤3x forhøyet, og høy-positiv referer til >3x normalområdet for laboratoriet og assayet. ∫ Fra pasientrapportert første symptom på synovitt (hevelse, smerte, ømhet). ** Normal/unormal definert ut fra lokalt laboratorium sine referanser. Store ledd: skuldre, albuer, hofter, knær og ankler. Små ledd: MCP, PIP, MTP2-5, tommelens IP-ledd og håndledd. Følgende ledd ekskluderes: Alle DIP, CMC1 og MTP1-ledd, ettersom synovitt her gjerne er assosiert med psoriasisartritt, artrose og urinsyregikt. Tabell 6: ACR 1987 klassifikasjonskriterier (7) Kriterier Definisjon 1. Morgenstivhet Morgenstivhet i og rundt ledd som varer mer enn en time. Vedvart i minst 6 uker. 2. Artritt i 3 eller flere leddområder Minst tre leddområder samtidig med bløtdelshevelse og væske (ikke bare benet oppdrivning) sett av lege. Mulige affiserte ledd er PIP, MCP, håndledd, albue, kne, ankel og MTP. Vedvart i minst 6 uker. 3. Artritt i hender Minst et hovent ledd i håndledd, MCP eller PIP ledd. Vedvart i minst 6 uker. 4.Symmetrisk artritt Bilateral affeksjon av samme leddområde (som angitt under punkt 2). Vedvart i minst 6 uker. 5.Revmatiske noduli Subkutane noduli over benet utspring, ekstensorflater eller rundt ledd, sett av lege. 6. RF positiv Forhøyet nivå av serum revmatoid faktor. 7. Røntgen forandringer Røntgenforandringer typisk for RA som inkluderer erosjoner og/eller leddnær osteoporose. Pasienter med artritt kan klassifiseres som RA dersom minst 4 av 7 kriterier oppfylles. MÅL FOR SYKDOMSAKTIVITET, RESPONS OG REMISJON Sykdomsaktiviteten ved RA vurderes ved komposittmål som inkluderer leddtelling, og dette bør dokumenteres i journal ved hver visitt. De validerte komposittmålene som brukes i klinisk praksis er angitt i tabell nedenfor. I tabell 7 vises hvilke parametere som inngår i de ulike komposittmålene, tabell 8 angir grenseverdiene for remisjon, lav, moderat og høy sykdomsaktivitet for DAS, DAS28, SDAI, CDAI og ACR/EULAR Boolean. Det bemerkes at dersom DAS28 remisjon brukes skal det i tillegg ikke være affeksjon av ankler og forføtter (21, 36). Tabell 9 a, b og c viser grenseverdiene for EULAR god, moderat og ingen respons for DAS, DAS28 og CDAI. Det er ikke utviklet EULAR god, moderat og ingen respons grenseverdier for SDAI. I de tilfellene hvor en likevel ønsker å bruke SDAI for å vurdere respons kan SDAI50, 70, 85 respons brukes, som korresponderer med ACR20, 50 og 70 respons (37). Tabell 7: Komposittmål som inngår i de ulike sykdomsaktivitetsmålene for RA CRP eller SR Hovne ledd Ømme ledd PGA PhGA 28 ledd 44 ledd 28 ledd Ritchie Articular Index DAS x x x x DAS28 x x x x SDAI x* x x x x CDAI x x x x ACR/EULAR Boolean remisjon x* x† x† x Forkortelser: ACR: American College of Rheumatology, CDAI: Clinical Disease Activity Index, CRP: C-reaktivt protein, DAS: Disease Activity Score, DAS28: Disease Activity Score med 28 ledd, SR: Senknings reaksjon, EULAR: European League Against Rheumatism, PGA: Patient Global Assessment, PhGA: Physician Global Assessment, SDAI: Simplified Disease Activity Index. * CRP. † Inkludert undersøkelse av ankler og forføtter. Tabell 8: Grenseverdier for de ulike sykdomsaktivitetsnivåene ved RA Sykdomsaktivitetsnivå Remisjon Lav Moderat Høy DAS <1.6 1.6–2.4 >2.4–3.7 >3.7 DAS28 <2.6* 2.6–3.2 >3.2–5.1 >5.1 SDAI ≤3.3 >3.3–11 >11–26 >26 CDAI ≤2.8 >2.8–10 >10–22 >22 ACR/EULAR Boolean remisjon Hovne ledd≤1† Ømme ledd≤1† PGA≤1 (0-10) CRP (mg/L) ≤10 – – – Forkortelser: ACR: American College of Rheumatology, CDAI: Clinical Disease Activity Index, CRP: C-reaktivt protein, DAS: Disease Activity Score, DAS28: Disease Activity Score med 28 ledd, EULAR: European League Against Rheumatism, PGA: Patient Global Assessment, SDAI: Simplified Disease Activity Index. * I tillegg skal det ikke være hovne/ømme ankler og forføtter (21). † Inkludert undersøkelse av ankler og forføtter. EULAR respons kriterier Vurdering av respons er spesielt viktig ved evaluering 3 måneder etter start av DMARD. Dersom det ikke er markant respons skal DMARD behandlingen justeres/endres. På dette tidspunktet er det for tidlig å vurdere bare oppnådd eller ikke oppnådd remisjon. Dersom det er vesentlig respons, men uten at behandlingsmålet er nådd ved 3 måneder, er det likevel riktig å gi medikamentet ytterligere noe tid, da det i slike situasjoner er sannsynlig at pasienten kan nå behandlingsmålet innen 6 måneder. En liten forbedring er ikke tilstrekkelig for å fortsette behandlingen uendret, det skal være betydelig respons ved 3 måneder for å fortsette den igangsatte DMARD-behandlingen. Responskriteriene er ment som hjelp i denne vurderingen. Tabell 9a: Grenseverdier for EULAR respons kriterier vurdert ved DAS DAS score ved vurdering Bedring i DAS fra baseline >1.2 0.6 ≤ 1.2 <0.6 ≤2.4 God respons Moderat respons Ingen respons >2.4 og ≤3.7 Moderat respons Moderat respons Ingen respons >3.7 Moderat respons Ingen respons Ingen respons Tabell 9b: Grenseverdier for EULAR respons kriterier vurdert ved DAS28 DAS28 score ved vurdering Bedring i DAS28 fra baseline >1.2 0.6 ≤ 1.2 ≤0.6 ≤3.2 God respons Moderat respons Ingen respons 3.2 og ≤ 5.1 Moderat respons Moderat respons Ingen respons >5.1 Moderat respons Ingen respons Ingen respons Tabell 9c: Grenseverdier for EULAR respons kriterier vurdert ved SDAI (38) SDAI score ved vurdering Bedring i SDAI fra baseline >22 10 ≤ 22 <10 ≤ 11 God respons Moderat respons Ingen respons >11 og ≤ 26 Moderat respons Moderat respons Ingen respons >26 Moderat respons Ingen respons Ingen respons ACR, SDAI og CDAI behandlingsrespons Tabell 9d: Definisjon av ACR, SDAI og CDAI behandlingsrespons ved RA (37) God («major») respons Moderat respons Liten («minor») respons ACR-respons ACR70 ACR50 ACR20 SDAI-respons SDAI85 SDAI70 SDAI50 CDAI-respons CDAI85 CDAI70 CDAI50 Forkortelser DAS: Disease Activity Score, DAS28: Disease Activity Score med 28 ledd, SDAI: Simplified Disease Activity Index, CDAI: Clinical Disease Activity Index, EULAR: European League Against Rheumatism, ACR: American College of Rheumatology. ACR20-, 50- og 70-respons er et mål på prosentvis bedring i sykdomsaktivitet fra et tidspunkt til det neste vurdert ved bedring i antall hovne ledd, antall ømme ledd, og tilsvarende prosentvis bedring i 3 følgende 5 øvrige kriterier: 1. Pasientens total vurdering (0-10 cm), 2. Undersøkers total vurdering (0-10 cm), 3. Smerte (0-10), 4. Funksjonsnedsettelse vurdert ved spørreskjema, 5. Akutt fase reaktanter (SR eller CRP). Eksempel: for å oppnå ACR50-respons må det være minst 50 % bedring i antall hovne ledd, 50 % bedring i antall ømme ledd, og i tillegg 50 % bedring i minst 3 av 5 øvrige kriterier. Grenseverdiene for SDAI og CDAI minor, moderat og major respons er beregnet ut fra hva som er tilsvarende bedring som ACR20-, 50- og 70-respons (37). Det er verd å merke seg at SDAI85- og CDAI85-respons svarer til ACR70-respons, SDAI70- og CDAI70-respons svarer til ACR50-respons, og SDAI50- og CDAI50-respons svarer til ACR20-respons. BEHANDLING OG OPPFØLGING 1. Overordnede behandlingsprinsipper og anbefalinger EULAR og ACR har utviklet overordnede prinsipper og anbefalinger for behandling av RA (1, 2), T2T-initiativet har anbefalinger for oppfølging av mennesker med RA (3), samt EULAR har anbefalinger for tidlig artritt (30). Norske behandlingsanbefalinger for RA er basert på dette og tilpasset nasjonalt. Tabell 10: Norske overordnede behandlingsprinsipper og anbefalinger for RA 4 overordnede behandlingsprinsipper A Behandling av revmatoid artritt er basert på en felles avgjørelse mellom pasient og revmatolog. B Behandlingsmålet er å maksimere pasientens livskvalitet gjennom å kontrollere symptomene, forebygge strukturelle skader, normalisere pasientens funksjon og deltakelse i sosiale- og arbeidsrelaterte aktiviteter. C Behandling av inflammasjon er det viktigste tiltaket for å nå målet. Valg av behandling er basert på sykdomsaktivitet, risiko for strukturell skade, komorbiditet og sikkerhetshensyn. D Revmatologer er spesialister på inflammatorisk revmatisk sykdom, og skal ha primæransvaret for RA pasienter. 12 anbefalinger 1. DMARD behandling startes straks diagnosen RA er avklart. (A) 2. Behandlingsmålet er vedvarende remisjon, definert som fravær av symptomer og tegn på signifikant inflammatorisk aktivitet. Lav sykdomsaktivitet kan være et akseptabelt alternativt behandlingsmål hos pasienter med etablert RA hvor det ikke er realistisk å oppnå vedvarende remisjon. (A) 3. Ved monitorering i klinisk praksis skal det brukes validerte komposittmål som inneholder leddundersøkelse for å styre behandlingsvalgene. Hvis det ikke er bedring innen 3 måneder etter start av behandling, eller målet ikke er nådd innen 6 måneder, skal behandlingen endres. (A) 4. Ved høy og moderat sykdomsaktivitet skal det være hyppig monitorering (så ofte som hver måned); og så lenge behandlingsmålet ikke er nådd, skal behandlingen justeres minst hver 3. måned. (B) 5. Metotreksat er førstevalg ved start av behandling. Hos pasienter med kontraindikasjon for metotreksat (eller tidlig intoleranse), er leflunomid eller sulfazalazin aktuelle alternativer. (A) 6. Kortvarig steroidkur anbefales samtidig som pasienten starter eller bytter csDMARD, og kan gis i ulik dose, varighet og administrasjonsform, men trappes ned når det er forventet at effekten av DMARD inntrer. (A) 7. Hvis pasienten ikke når behandlingsmålet med første csDMARD og det ikke foreligger dårlige prognostiske faktorer, skal det vurderes å legge til, eller bytte til, annet csDMARD. (D) 8. Hvis pasienten ikke når behandlingsmålet med første csDMARD og det foreligger dårlige prognostiske faktorer, skal en legge til bDMARD eller tsDMARD. (A) 9. bDMARD og tsDMARD skal kombineres med et csDMARD. Dersom pasienten ikke kan bruke csDMARD som komedikasjon, kan IL6-hemmer eller JAK-hemmer i monoterapi ha noen fordeler fremfor andre bDMARDs i monoterapi. (A) 10. Hvis et bDMARD eller tsDMARD har sviktet, vurderes behandling med et nytt bDMARD eller tsDMARD. Hvis en TNF-hemmer har sviktet er det aktuelt å skifte til medikament med annen virkningsmekanisme eller en annen TNF-hemmer. (A) 11. Hvis pasienten er i vedvarende dyp (ACR/EULAR Boolean) remisjon uten prednisolon, kan en vurdere dosereduksjon av bDMARD eller tsDMARD, spesielt hvis behandlingen er kombinert med csDMARD. Det er økende evidens for at seponering av bDMARD/tsDMARD er assosiert med sykdomsoppbluss. (B) 12. Dersom pasienten er i vedvarende dyp remisjon på csDMARD med god toleranse og lite bivirkninger er stabil behandling å foretrekke framfor nedtrapping av csDMARD p.g.a. økt risiko for sykdomsoppbluss. (B) A: Høyt evidensnivå, B: Middels evidensnivå, basert på studier med høyere risiko for bias, D: Ekspert uttalelse Ytterligere presiseringer av overordnede behandlingsprinsipper og anbefalinger for RA Hos pasienter som ikke har brukt DMARD tidligere foretrekkes csDMARD monoterapi (metotreksat er første valg) fremfor trippelterapi eller duoterapi som første behandling (3, 39-42) Hos DMARD-naïve brukes csDMARD før bDMARD eller tsDMARD (2, 43) Hvis sykdomsaktiviteten forblir moderat eller høy tross csDMARD monoterapi, bytt til (44-50): Kombinasjon av to eller flere csDMARD, eller csDMARD+TNF-hemmer, eller csDMARD+annen bDMARD, eller csDMARD+tsDMARD, fremfor å fortsette med csDMARD monoterapi alene Hvis sykdomsaktiviteten forblir moderat eller høy ved TNF-hemmer monoterapi: legg til csDMARD sammen med TNF-hemmer fremfor å fortsette med TNF-hemmer alene (51-56) 2 Behandlingsmål Behandlingsmålet er vedvarende remisjon ved tidlig RA (jf. kapittel 5). Ved etablert RA er behandlingsmålet også vedvarende remisjon, alternativt vedvarende lav sykdomsaktivitet dersom det ikke er realistisk å oppnå remisjon (1, 2). Remisjon bør oppnås innen 6 måneder etter igangsatt behandling. Dersom det ikke er bedring etter 3 måneder, er det lite sannsynlig at remisjon kan oppnås ved 6 måneder, og behandlingen skal justeres eller endres (1). Behandlingen og behandlingsmålet er basert på en felles avgjørelse mellom pasient og revmatolog. 3 Medikamentell behandling Før oppstart med DMARD skal pasienten få kort muntlig og skriftlig informasjon om medikamentene, link til pasientinformasjon finnes her: Figur 1: Behandlingsnivå ved RA A: Tidlig behandlingsnivå: diagnose og oppstart metotreksat (+ tidsbegrenset steroider) B: Andre behandlingsnivå: hvis målet ikke oppnås med csDMARD (metotreksat) C: Videre behandlingsnivå: dersom første bDMARD/tsDMARD ikke har ført til behandlingsmålet. Figur modifisert etter Smolen et al. Lancet 2016: Rheumatoid arthritis (36) I praksis, hvis pasienten innen 3 måneder har nådd lav sykdomsaktivitet eller rundt 80% bedring i SDAI eller CDAI, er sannsynligheten høy for å nå behandlingsmålet innen 6 måneder (57). Hvis det er ingen eller liten respons ved 3 måneder skal behandlingen endres. Tilsvarende, hvis behandlingsmålet ikke er nådd ved 6 måneder skal behandlingen endres. For å legge til biologisk medikasjon skal det være objektive tegn til inflammasjon. Behandlingen skal tilpasses etter risikofaktorer, komorbiditet og komedikasjon (3). Tabell 11: Anbefalt DMARD justering og visittintervall ved nydiagnostisert RA (1, 2, 4). Tilpass behandlingen etter risikofaktorer, komorbiditet og komedikasjon (3), her skisseres anbefalinger for de første to år etter oppstart med DMARD. Behandlings nivå Visitt måned Behandling hvis ikke tilfredstillende respons (hvis respons eller nådd behandlingsmål, fortsett uendret behandling) A 0 csDMARD monoterapi* + Prednisolon 1. Metotreksat (MTX) 15 mg/uke, øke med 5mg annenhver uke til 20-25 mg/uke (58) 2. Samtidig Folsyre 1 mg x 1 3. Prednisolon 15 mg uke 1, 10 mg uke 2, 7,5 mg uke 3, 5 mg uke 4+5, 2,5 mg uke 6+7 4. Event. kalktilskudd m/D-vit 500-1000mg + 800IE x 1 (under prednisolon behandling) A 1 Optimalisere csDMARD monoterapi* Fortsett opptrapping MTX, justering av dose hvis bivirkninger, evt. skifte til subcutan adm. hvis måldose over 20 mg/uke. Leddinjeksjoner når det er indisert A 2 Optimalisere csDMARD monoterapi* Skifte til subcutan MTX og øke dose til 25–30 mg/uke(59) Eller øke sulfasalazin / hydroksyklorokin/leflunomid dosen B 3 Responsvurdering 3 måneder etter igangsatt behandling, hvis ikke oppnådd respons: csDMARD trippelterapi (eller annen kombinasjonsbehandling)† 1. Legg til sulfasalazin, øke over 2-4 uker til 500 mg 2 x 2 og 2. Legg til hydroksyklorokin 200 mg 1 x 2 B (4-5) Optimalisere csDMARD kombinasjonsbehandling** Justering av dose hvis bivirkninger. Leddinjeksjoner når det er indisert C 6 Behandlingsmålvurdering 6 måneder etter igangsatt behandling, hvis ikke oppnådd behandlingsmål: csDMARD‡ og 1. bDMARD/tsDMARD∫ 1. Høyest tolererte dose MTX * og 2. Legg til første biologiske (i henhold til aktuelle LIS anbefalinger) *Eller sulfasalazin /hydroksyklorokin /leflunomid hvis MTX ikke er tolerert C 9 Optimalisere csDMARD og 1. bDMARD/tsDMARD Leddinjeksjoner når det er indisert D 12 csDMARD‡ og 2. bDMARD/tsDMARD∫ Bytt til 2. biologiske (i henhold til aktuelle LIS-anbefalinger) D 15 csDMARD‡ og 2. bDMARD/tsDMARD∫ Juster dose/intervall av 2. biologiske E 18 csDMARD‡ og 3. bDMARD/tsDMARD∫ Bytt til 3. biologiske (i henhold til aktuelle LIS-anbefalinger) E 21 Optimalisere csDMARD og 3. bDMARD/tsDMARD og prednisolon Justere dose/intervall av 3. biologiske og/eller legg til prednisolon 7,5mg F 24 Fortsett behandlingen i følge standard klinisk praksis * Hvis peroral MTX ikke tolereres byttes det til subcutan MTX, fortsett deretter etter skjema. Uansett skifte til subcutan MTX når dosen økes utover 20mg/uke. Dersom det oppstår ikke-akseptable bivirkninger for lavdose subcutan MTX eller det er kontraindikasjoner for oppstart av MTX, velges sulfasalazin eller hydroksyklorokin monoterapi (standard dose) hvis det er lav sykdomsaktivitet, hvis det er moderat eller høy sykdomsaktivitet velges leflunomid 20 mg. † Hos pasienter med objektive tegn på vedvarende sykdomsaktivitet (forhøyet CRP og/eller SR, klinisk hovne ledd, synovitt/tenosynovitt på ultralyd/MR) og det foreligger prognostisk dårlige markører (anti-CCP/RF, usurer på røntgen eller benmargsødem på MR) er det mulig å hoppe over trinn B i behandlingskjeden og gå direkte til trinn C ved 3 måneders visitt. ** Tidspunkt for kontroll avhengig av sykdomsaktivitet, ved lav sykdomsaktivitet ikke nødvendig med denne kontrollen. Vurder doseøkning av csDMARD, evt. tillegg av lavdose prednisolon ved moderat/høy sykdomsaktivitet (bør trappes ned så raskt det er forsvarlig). ‡ Dersom det ikke er toleranse for noen av de konvensjonelle csDMARD kan dette bli utelatt hvis det biologiske medikamentet en velger har indikasjon og er effektivt i monoterapi (f.eks. tocilizumab, JAK hemmer) (60). ∫ Krav for å legge til biologisk/tsDMARD: Det bør være objektive tegn på pågående inflammasjon, f.eks. forhøyet SR/CRP (>normal området, og ikke som følge av annen sykdom/infeksjon) eller klinisk hovne ledd >1 (eller PD score >1 ved UL, eller synovitt/tenosynovitt/benmargsødem ved MR). Avgjørelsen om oppstart av biologisk/tsDMARD behandling skal være godkjent av minst to spesialister i revmatologi. A-F: A: første behandlingsnivå, B: andre behandlingsnivå, C: tredje behandlingsnivå osv. Forslag til behandling med steroider ved RA Dersom det er sykdomsoppbluss ved etablert RA, og det ikke er indikasjon for å endre DMARD, kan det være aktuelt å gi steroider: Kort (7 uker) prednisolonkur: 15 mg x 1 i 1 uke, 10 mg x1 i 1 uke, 7.5 mg x1 i 1 uke, 5 mg x1 i 2 uker, 2.5 mg x1 i 2 uker, deretter seponere (denne kuren er også aktuell ved «bridging») Svært kort (6 dager) prednisolon kur: 20 mg x1 i 2 dager, 15mg x1 i 2 dager, 10 mg x1 i 2 dager, deretter seponere Betametason: 2.0 ml (6 mg/ml) intramuskulær injeksjon Triamcinolon heksacetonid: 0.1 – 2.0 ml (20 mg/ml) intraartikulær injeksjon i aktuelle inflammerte ledd, dosering pr. ledd avhengig av størrelse på leddet 4 Kontrollhyppighet Ved oppstart av førstegangs DMARD hos RA pasienter skal sykdomsaktiviteten monitoreres hver måned de første 3 månedene (tabell 11). Etter 3 måneder vurderes behandlingsrespons, og dersom det ikke er respons skal medikamentell behandling endres. Det er lite sannsynlig at en pasient som ikke har noen respons på 3 måneder vil oppnå remisjon etter 6 måneder. Behandlingsmålet skal oppnås i løpet av 6 måneder etter igangsatt behandling. Kontrollhyppighet etter responsvurdering baseres på aktuell sykdomsaktivitet: Ved høy sykdomsaktivitet skal pasienten til kontroll hver måned, ved moderat sykdomsaktivitet hver 2. måned og ved lav sykdomsaktivitet eller remisjon hver 3. måned. Ved vedvarende oppnådd behandlingsmål monitoreres pasienten hver 6. måned innenfor de første to årene. Hos enkelte pasienter som har etablert sykdom, hvor behandlingsmålet er nådd, compliance er god, og hvor det over tid har vært stabil lav/ingen sykdomsaktivitet og stabil DMARD behandling, kan det vurderes lengre intervall mellom kontrollene. Uavhengig av sykdomsaktivitet er Treat-to-Target oppfølging å foretrekke fremfor ikke-målstyrt behandling (2, 61-64). Revmatologer er spesialister på inflammatorisk revmatisk sykdom, og skal ha hovedansvaret for oppfølging og behandling av mennesker med RA (1). Ved vedvarende lav sykdomsaktivitet eller remisjon kan enkelte kontroller delegeres til sykepleier. Revmatologiske avdelinger som bruker sykepleiedelegerte kontroller bør ha rutiner for hvilke pasienter som skal følges og hvilken oppfølging som skal gjøres av sykepleier med kompetanse innenfor revmatologi. 5 Vurdering av nivå på sykdomsaktivitet Sykdomsaktivitet vurderes ved alle kontroller med validerte sykdomsaktivitetsmål som inkluderer leddtelling. (Se kapittel 5: Sykdomsaktivitet og remisjonsdefinisjoner for DAS28 + føtter, DAS, SDAI, CDAI og ACR EULAR Boolean remisjon). Dersom det ikke er tilstrekkelig respons på 3 måneder etter start/skifte av DMARD-behandling, eller behandlingsmålet ikke er nådd ved 6 måneder, skal en gå videre på neste trinn i behandlingsstigen. Hos enkeltpasienter vil det være tilfeller hvor pasienten ikke har nådd, men er nær, behandlingsmålet ved 6 måneder. En andel av disse pasientene vil likevel kunne ha en ytterligere bedring, og i slike tilfeller bør det vurderes å fortsette samme behandling i ytterligere noen uker. 6 Vurdering av respons på behandling Tre måneder etter start/skifte av csDMARD er det aktuelt å vurdere om det er tilstrekkelig respons på behandling, hvis det er respons er det aktuelt å fortsette på samme trinn i behandlingen selv om pasienten ennå ikke har oppnådd remisjon. Respons på behandling kan vurderes med EULAR god eller moderat respons, alternativt ACR50/70 respons, eller SDAI70/85 eller CDAI70/85 respons. Se kapittel 5. 7 Sykdomsoppbluss Hvis det kommer sykdomsoppbluss hos pasient som behandles med csDMARD, bDMARD eller tsDMARD, vurderes og følges dette opp på samme måte som om behandlingsmålet ikke er oppnådd. 8 Bildediagnostiske undersøkelse Tabell 12: Anbefalinger av bildediagnostiske undersøkelser Bildemodalitet Hyppighet Indikasjon Røntgen av hender og føtter Ved diagnose, deretter etter 12 og 24 måneder, deretter hvert 5. år. For å følge sykdomsskade, dersom det tilkommer leddskade vurdere endring i DMARD. Ultralyd av ledd Ved indikasjon. For å avklare diagnose, dersom klinisk undersøkelse ikke er tilstrekkelig (35). For å vurdere sykdomsaktivitet ved endring av DMARD, dersom klinisk undersøkelse ikke er tilstrekkelig. Ved vurdering av indikasjon for i.a. steroidinjeksjon (172). Ingen grunn til systematisk ultralyd undersøkelse dersom det ikke er symptomer eller tegn til aktivitet i leddgikten (4). MR dominant hånd Ved indikasjon. For å avklare diagnose og/eller grad av inflammasjon dersom klinikk/UL ikke er tilstrekkelig. For å vurdere om det foreligger dårlige prognostiske markører. Benmargsødem på MR ved RA er en viktig prognostisk markør for senere radiologisk leddskade (17). Røntgen thorax I forbindelse med oppstart MTX, og eventuelt nye bilder før oppstart med TNFi dersom flere år siden forrige gang. Deretter ved indikasjon. For å ha utgangspunkt i forbindelse med oppstart MTX, samt vurdere om det er holdepunkter for lungefibrose, tuberkulose eller annen lungepatologi. HRCT thorax Ved indikasjon. For å avklare interstitiell lungesykdom. Røntgen av nakke med funksjonsbilder, gapebilder og skråbilder Ved langvarig aktiv RA. Før eventuell kirurgi med intubasjon. Vurdere instabilitet i nakke. Ved fremre atlanto-axial subluksasjon >7mm henvise til vurdering av nakkekirurg. MR nakke Ved symptomer fra nakke. Vurdere instabilitet i nakke, vurdere affeksjon av medulla og nerverøtter, vurdere inflammasjon. DXA-måling Avhengig av risikofaktorer, og tidligere funn. Vurdere indikasjon for osteoporosebehandling (se kapittel 9.1). SCREENING FØR OPPSTART DMARD Standard screening før oppstart DMARD Screeningprøver før oppstart DMARD er for å utelukke eventuelle kontraindikasjoner for csDMARD, bDMARD eller tsDMARD. Relevante screeningprøver er også tatt med under kapittel 4: Utredning, siden det er hensiktsmessig å avklare både hepatitt og TBC-status før oppstart csDMARD og prednisolon kur, og tiden er knapp dersom det blir nødvendig å legge til bDMARD/tsDMARD etter 3 måneder behandling. Rtg thorax skal gjøres i forbindelse med oppstart MTX, samt at det da er avklart før TNF-hemmer eventuelt legges til (også beskrevet under kapittel 6.7). Rtg thorax Hepatitt B og C TBC-screening – anamnese på TBC og Interferon Gamma Release Assays (IGRA) test, f.eks. QuantiFERON® Varicellastatus – særlig med tanke på JAK-hemmere, vurdere indikasjon HIV – dersom indikasjon ut fra anamnese Risiko for tuberkulose og bDMARD behandling Før behandling med bDMARDs skal pasienter med følgende risikofaktorer henvises spesialist med spesiell tuberkulosekompetanse (spesialist i infeksjonssykdommer eller lungesykdommer) Tidligere kjent eksponering for tuberkulose Tidligere behandling for tuberkulose Symptomer på aktiv tuberkulose Positiv IGRA-test eller inkonklusivt svar i to ulike prøver Unormale funn på lungerøntgenbilde Lenker Forebyggende behandling av latent tuberkulose er ingen garanti mot senere tuberkulose Henvisningsskjema til tuberkuloseundersøkelse MONITORERING AV RA PASIENTER SOM BRUKER DMARD Laboratoriemonitorering CRP og/eller SR bør foreligge til hver kontroll hos revmatolog. Nedenfor er anbefalinger for monitorering i forhold til bivirkninger av medikamentell behandling. Det bør alltid tas blodprøver som angitt nedenfor ved oppstart av DMARD. Tabell 13: Anbefalinger for blodprøvekontroller hos RA pasienter som bruker DMARDs* Medikament Monitoreringsintervall basert på tid etter oppstart av behandlingen† < 3 måneder 3-6 måneder >6 måneder Hydroksyklorokin‡ ingen ingen ingen Leflunomid∫ 2–4 uker 8–12 uker 12 uker Metotreksat 2–4 uker 8–12 uker 12 uker Sulfasalazin 2–4 uker 8–12 uker 12 uker TNF-hemmer 4–6 uker 8–12 uker 8–12 uker Tocilizumab 4–6 uker** 8–12 uker 8–12 uker Rituksimab 4–6 uker 8–12 uker 8–12 uker Abatacept 4–6 uker 8–12 uker 8–12 uker tsDMARD 4–6 uker** 8–12 uker 8–12 uker Blodprøver som anbefales ved monitorering: Hemoglobin, hvite blodlegemer med diff.telling, trombocytter, ALAT, kreatinin, (SR og CRP med tanke på effektkontroll/infeksjon). * Monitorering anbefales som angitt i tabellen hyppigere de første 3 måneder etter oppstart/bytte av DMARD og etter doseøkning av DMARD, og de lengste intervallene anbefales etter >6 måneder stabil behandling og hvor det har vært normale blodprøver tidligere i forløpet(2, 65). † Pasienter med komorbiditet, unormale blodprøver, og/eller polyfarmasi som behandles med DMARD kan ha behov for hyppigere laboratorieprøver enn de generelle anbefalingene i tabellen. ‡ Ikke nødvendig med blodprøver, men øyebunnsundersøkelse i forbindelse med oppstart hydroksyklorokin, etter 5 år, og deretter årlig (66). ** Måling av lipidverdier bør gjøres 8-12 uker etter oppstart. Serummålinger av bDMARD og anti-legemiddel antistoffer Det er store individuelle forskjeller i serumkonsentrasjonen av legemiddel hos pasienter på standard dose TNF-hemmer og andre bDMARD. Ikke optimal serumkonsentrasjon av legemiddel og utvikling av anti-legemiddel antistoff (Anti Drug Antibodies (ADAb)) er antatt å være årsaker til behandlingssvikt (67). ADAb øker også risikoen for hypersensitivitetsreaksjoner (68). Risikoen for utvikling av ADAb reduseres ved samtidig bruk av csDMARD, og best dokumentasjon for dette foreligger ved samtidig bruk av MTX (69). Per i dag finnes ikke data som tilsier at serummåling av bDMARD og ADAb bør måles rutinemessig hos alle pasienter, det bør være klinisk indikasjon. Informasjon om analysene finnes også på Avdeling for farmakologi, Oslo Universitetssykehus Tabell 14: Tentativt målområde for medikamentserumnivå for ulike bDMARD* Medikament Tentativt målområde for medikament-serumnivå s-infliksimab 3–8 mg/L (bunnkonsentrasjon) s-adalimumab 5–12 mg/L (tilfeldig tidspunkt), 5-8 (bunnkonsentrasjon) s-etanercept 1.5–5 mg/L (tilfeldig tidspunkt) s-golimumab 1.5–5 mg/L (bunnkonsentrasjon) s-certolizumab pegol 20–40 mg/L (tilfeldig tidspunkt) s-tocilizumab 10–25 mg/L (bunnkonsentrasjon), ved subkutan dosering skal serum-konsentrasjonen trolig ligge i øvre del av intervallet † s-abatacept 10–25 mg/L (bunnkonsentrasjon), ved subkutan dosering skal serum-konsentrasjonen trolig ligge i øvre del av intervallet † * Det er begrenset erfaring og lite litteratur på anbefalte målområder for serumnivå av bDMARD, men økende kunnskap for infliksimab og adalimumab. Dette er anbefalinger fra Guro L. Goll (Revmatologisk avdeling, Diakonhjemmet Sykehus) og Nils Bolstad (Avdeling for medisinsk Biokjemi, Radiumhospitalet) basert på erfaring og kommunikasjon med europeiske miljøer med bred erfaring på serummålinger av biologiske legemidler. † Svært stor usikkerhet, liten erfaring. Hvis behandlingssvikt og Medikament-serumnivå i anbefalt område (da gjøres ikke ADAb analyse); bytte til bDMARD/tsDMARD med annen virkningsmekanisme Medikament-serumnivå under anbefalt område og utvikling av høye ADAb; bytte til annen bDMARD/tsDMARD Medikament-serumnivå under anbefalt område og ikke ADAb; her kan det være mest hensiktsmessig å øke dose eller redusere intervall mellom infusjon/injeksjon, fremfor å bytte til annen bDMARD/tsDMARD. Vurderes opp mot LIS-anbefalinger, og bakgrunn for beslutning journalføres. Hvis velbehandlet og Medikament-serumnivå < 1 mg/L; vurdere å avslutte bDMARD Høyt medikament-serumnivå; vurdere å redusere bDMARD KOMORBIDITET VED RA 1. Osteoporose (steroidindusert) Pasienter med RA som får kortikosteroidbehandling er i en høyrisikogruppe for utvikling av osteoporose, i tillegg til at RA i seg selv gir en økt risiko (70, 71). Kalsium og 25-OH vitamin D tilskudd (Vitamin D 800IE og kalsium 500-1000mg daglig avhengig av kalsium i kosten) anbefales så lenge prednisolon brukes. Ved planlagt bruk av glukokortikoider tilsvarende ≥ 5 mg prednisolon i > 3 måneder og tidligere lavenergi-brudd eller T-score < -1,0, bør pasienten starte med spesifikk osteoporosebehandling, se her. Vurdering av risiko for osteoporose hos RA pasienter Det anbefales osteoporosevurdering med DXA-måling hos alle RA pasienter som er: Kvinner over 55 år (eller 5 år etter menopause) Menn over 70 år Eller har: Prednisolonbruk over 5 mg/døgn >3 måneder uavhengig av alder Flere risikofaktorer for osteoporose slik som: høy sykdomsaktivitet, tidligere lavenergifraktur, arvelig disposisjon, lav kroppsvekt, røyker, falltendens, nedsatt mobilitet, tidlig menopause, alkohol inntak >3 enheter per dag, insulinavhenig diabetes, hyperthyreose, Cushing syndrom, hyperparathyreoidisme, malabsorpsjon (cøliaki, inflammatorisk tarmsykdom) osv. Hyppighet av DXA avhenger av funn og risikofaktorer, men i utgangspunktet ikke hyppigere enn 2. hvert år. FRAX er et nyttig verktøy som anbefales for å beregne risiko for osteoporotisk brudd og for å vurdere indikasjon for forbyggende behandling. Ellers vises det til: NRF sin prosedyre om Osteoporose. Nasjonal veileder i endokrinologi, se Osteoporose Folkehelseinstituttet sin informasjon, råd og nyheter om generell osteoporose 2. Hjerte-kar risiko Mennesker med RA har en økt risiko for kardiovaskulær sykdom (CVD) sammenliknet med den generelle befolkningen, og revmatologer er ansvarlig for at CVD-risiko vurderes* hos den enkelte pasient, og at det initieres CVD-protektiv behandling (livsstilintervensjon, antihypertensiva og lipidsenkende behandling) dersom det er indisert (72). For å redusere CVD-risiko er det viktig med optimal DMARD behandling av inflammatorisk sykdomsaktivitet. I tillegg anbefales estimering av CVD risiko minst hvert 5. år ved f.eks. SCORE (Systematic Coronary Risk Evaluation) hvor følgende parametere inngår: kjønn, alder, røykestatus, systolisk blodtrykk og lipidverdier. Denne scoren multipliseres med 1.5 ved RA. SCORE er utviklet for mennesker i alderen 40-65 år, se her for heartscore eller se her for escardio.org Det er et alternativ for fastleger å bruke NORRISK2 for å estimere CVD risiko, siden de er mer fortrolig med å bruke denne skåren i allmennpraksis. Denne scoren skal multipliseres med 1.4 ved RA, se her. * Revmatolog vurderer om dette gjøres ved revmatologisk avdeling, indremedisinsk avdeling eller hos fastlege. 3. DMARD hos RA pasienter med høy-risiko komorbiditet Tabell 15: Anbefalt behandling av RA ved høyrisikokomorbiditet (2) Høyrisiko komorbiditet Anbefalt DMARD behandling av RA Hjertesvikt Hjertesvikt (NYHA klasse III-IV) Bruk csDMARD kombinasjonsterapi, non-TNF hemmer bDMARD eller tsDMARD fremfor TNF-hemmer (73, 74) Hepatitt B Og får/har fått effektiv antiviral behandling Tilsvarende DMARD anbefaling som ved RA generelt (75-80) Og ikke får/ikke fått effektiv antiviral behandling Alle kroniske bærere (HBsAg positive) bør vurderes henvist til infeksjonsmedisiner eller gastroenterolog Hepatitt C Og får/har fått effektiv antiviral behandling Tilsvarende DMARD anbefaling som ved RA generelt (80-91) Og ikke får/ikke fått effektiv antiviral behandling Bruk csDMARD fremfor TNF-hemmer (80-91) Tidligere malignitet Tidligere behandlet eller ubehandlet hudkreft (Melanom og non-melanom) Bruk csDMARD fremfor bDMARD Bruk csDMARD fremfor tsDMARD (92-94) Tidligere behandlet lymfoproliferativ kreft Bruk Rituksimab fremfor TNF-hemmer Bruk csDMARD kombinasjonsterapi eller abatacept eller tocilizumab fremfor TNF-hemmer (93, 95) Tidligere behandlet solitær kreft (≥5 år siden) Tilsvarende DMARD anbefaling som ved RA generelt (93, 96) Tidligere alvorlig infeksjon(er) Tidligere alvorlig(e) infeksjon(er) Bruk csDMARD kombinasjonsterapi fremfor TNF-hemmer Bruk abatacept fremfor TNF-hemmer Hvis TNF-hemmer brukes foretrekkes en med kort halveringstid (97-104) EKSTRA-ARTIKULÆRE MANIFESTASJONER VED RA Det kliniske utfordringsbildet relatert til ekstra-artikulær RA har endret seg de senere år, mest sannsynlig fordi effektiv RA behandling ser ut til å forhindre eller redusere utviklingen av flere manifestasjoner, spesielt de som er relatert til vaskulitt (105). Livstidsrisikoen for RA assosiert interstitiell lungesykdom faller ikke og nye studier ligger fortsatt på 8-15% (106). Det finnes ingen randomiserte, kontrollerte studier på behandling av ekstra-artikulære manifestasjoner, og datagrunnlaget for de anbefalingene som faktisk finnes i litteraturen er relativt spinkelt. Helt generelt anbefales det at ved ekstra-artikulære manifestasjoner skal pasienten fortsette med aktiv DMARD behandling, dels for å redusere risikoen for ytterligere ekstra-artikulære komplikasjoner, og dels for å forebygge alvorlig sykdomsutvikling for øvrig (107). Dette forutsetter naturligvis at en ikke mistenker at aktuelle DMARD kan være årsaken til den (nylig oppståtte) ekstra-artikulære manifestasjonen. Denne problemstillingen er nok vanligst i forhold til bDMARDs og nylig oppstått interstitiell lungesykdom (108). Valg av behandling for ekstra-artikulær RA vil som regel være avhengig av flere ulike faktorer, så som alder, aktivitet i grunnsykdom, ko-morbiditet, antatt infeksjonsrisiko og tidligere medikament-historikk. Ved alvorlige ekstra-artikulære manifestasjoner ved RA skal det vurderes om pasienten bør henvises til universitetssykehus. Tabellen nedenfor bygger på svenske retningslinjer for alvorlige ekstra-artikulære manifestasjoner, men er oppdatert med ferske referanser på de viktigste manifestasjonene. Tabell 16: Anbefalt behandling av ekstra-artikulære manifestasjoner ved RA Ekstraartikulær manifestasjon Anbefalt behandling Systemisk vaskulitt (med eller uten alvorlige øyekomplikasjoner som skleritt eller retinal vaskulitt) Cyklofosfamid og høydose steroider (tilsvarende som primær småkarsvaskulitt) (109, 110) TNF-hemmere (111) Rituksimab (112) Perifer nevropati (vaskulitt assosiert) Cyklofosfamid og høydose steroider (tilsvarende som primær småkarsvaskulitt) (109, 113) Interstitiell lungesykdom (med raskt progredierende symptomer) Rituksimab (114) Cyklofosfamid og høydose steroider (tilsvarende som primær småkarsvaskulitt) (115) TNF-hemmere (116) Cyklosporin (117, 118) Systemisk amyloidose (med alvorlig organpåvirkning) Tocilizumab (119, 120) Chlorambucil (121) Cyklofosfamid (121) Feltys syndrom Metotreksat kan bedre leukocyttnivå ved nøytropeni hos pasienter med Feltys syndrom (122, 123) Rituksimab (124) Høydosesteroider kan være hensiktsmessig ved alvorlige ekstra-artikulære manifestasjoner hvor pasienten må avstå fra andre immunsupprimerende medikamenter (107). VAKSINER VED RA Ikke-levende vaksiner: Rådene bygger på EULAR og ACR sine vaksineanbefalinger, samt generelle anbefalinger og innspill fra FHI.no (2, 125-128, 173, 174). 1. Hovedregler for vaksinasjon ved RA behandlet med DMARD Vaksinering bør fortrinnsvis skje før oppstart av immunsupprimerende behandling, men det må gjøres individuell nytte-risiko vurdering om DMARD skal startes raskt, eller gjennomføre vaksinasjon først. Etter vaksinering bør det være et tidsvindu på minst 4 uker etter levende vaksine er satt og før immunsupprimerende behandling (csDMARD/bDMARD/tsDMARD) startes. I utgangspunktet er det ikke nødvendig med tidsvindu etter ikke-levende vaksiner og før immunsupprimerende behandling fortsetter eller starter, men et unntak er Rituksimab hvor det anbefales 4 ukers tidsvindu etter vaksinering og før neste infusjon. Alle ikke-levende vaksiner kan gis på vanlig måte. Influensavaksine bør tilbys alle årlig. Pneumokokkvaksine bør tilbys alle over 65 år, i tillegg til alle som starter bDMARD/tsDMARD uavhengig av alder. Se også avsnitt 13.3. Hepatitt B, Humanpapillomavirus og Skogflåttencefalitt er alle ikke-levende vaksiner, og gis på samme indikasjon til de som bruker DMARD som befolkningen for øvrig. Se FHI.no for detaljert informasjon vedrørende doseringsregime for vaksinene, og kontroll av antistoffnivå for hepatitt B. Herpes zoster vaksine kan være aktuell før oppstart TNF-hemmer (TNFi) og JAK-hemmer (JAKi) hos de med RA som er ≥ 50 år. Vent 2-4 uker etter vaksine før oppstart TNFi/JAKi. (2, 129, 130) Se også avsnitt 13.4. Levende vaksiner skal i utgangspunktet ikke gis under pågående DMARD behandling. Hvis det er medisinsk god grunn for å gi levende vaksine bør dette tidligst gis 6 uker etter seponering av csDMARDs, 3 måneder etter seponering av bDMARDs eller høydose steroider, og 6 måneder etter seponering av Rituksimab. Dette bygger på ekspertuttalelser, siden lite dokumentasjon foreligger. Mistanke om risiko for dårlig vaksinerespons utgjør ikke kontraindikasjon mot en vaksine som er indisert. Ved Rituksimab behandling bør en vente 6 måneder fra forrige infusjon før vaksine settes, for å få B-celle respons/vaksine respons, deretter 4 uker fra vaksine til neste Rituksimab. 2. Oversikt over ikke-levende og levende vaksiner Ikke-levende (inaktiverte) vaksiner Innebærer ingen økt risiko for pasienter med nedsatt immunforsvar, og bør tilbys alle med RA på lik linje som til befolkningen for øvrig, uavhengig om de bruker DMARD eller ikke. Levende svekket vaksiner Kan utløse sykdom hos mennesker med nedsatt immunforsvar, og er kontraindisert som hovedregel hos de som bruker DMARD. En skal også være tilbakeholden med å gi levende vaksiner under aktiv sykdom, uavhengig om personen bruker DMARD. Levende vaksiner til baby hvor mor har brukt bDMARD etter uke 22 i svangerskapet skal ikke gis før barnet har passert 6 måneder (alternativt minimum 6 måneder fra siste dose bDMARD hos mor til levende vaksine settes hos baby), dette er en konservativ anbefaling. I praksis betyr dette at barnet ikke skal få rotavirusvaksine og at tidspunkt for eventuell BCG vaksinasjon skal avklares med lege. MMR til baby ved 15 måneder er anbefalt. Hovedregelen er at de som står på bDMARD/tsDMARD ikke skal ha levende vaksine, men vurderes i hvert enkelt tilfelle ut fra risiko for smitte vs. risiko for sykdomsforverrelse ved pause i bDMARD/tsDMARD. Tabell 17: Oversikt over levende svekket og ikke-levende vaksiner(pr. oktober 2019) Svekkede, levende vaksiner: Ikke-levende vaksiner: Virus vaksiner Gulfeber Hepatitt A Influensa nasal Hepatitt B Meslinger/Kusma/Røde hunder(rubella) (MMR) Humant papillomavirus (HPV) Polio oral (OPV) Influensa (injeksjonsvaksine) Rotavirussykdom Japansk encefalitt Varicella (vannkoppe) vaksine (Varilrix og Varivax) Polio injeksjon (IPV) Herpes zoster (helvetesild) vaksine (Zostavax) Rabies Skogflåttencefalitt Bakterie vaksiner Tuberkulose (BCG) Difteri Tyfoid (oral levende vaksine) Hemophilus influensa type b Kikhoste Kolera Meningokokksykdom Pneumokokksykdom Tetanus Tyfoid (polysakkaridvaksine) Se FHI.no for oppdatert oversikt over vaksiner. 3. Pneumokokkvaksine ved RA Tabell 18: Anbefalinger for pneumokokkvaksinering ved RA Pneumovax (PPV23)* Pneumokokk polysakkarid vaksine Prevenar (PKV13) † Pneumokokk konjugert vaksine Alle ≥65 år Anbefalt (vaksine gis før oppstart av alle DMARD, alternativt under pågående DMARD behandling) Ikke anbefalt Alle < 65 år som starter bDMARD eller tsDMARD (uavhengig av risikofaktorer, siden RA er en risikofaktor i seg selv) Anbefalt (vaksine gis før oppstart bDMARD eller tsDMARD, alternativt under pågående DMARD behandling) Ikke anbefalt Revaksinasjon Anbefalt Som hovedregel revaksinasjon ca. hvert 10. år. Ikke anbefalt * Pneumovax (PPV23) er anbefalt til hele befolkningen over 65 år. † Prevanar (PKV13) er generelt ikke anbefalt til voksne, men kan gis i kombinasjon med PPV23 til enkeltpasienter med svært høy risiko for invasiv pneumokokksykdom, ut fra en samlet vurdering av risikotilstanden. Se FHI sine nettsider vedr. rekkefølge og intervall mellom vaksinene dersom begge deler skal gis. 4. Herpes zoster vaksine ved RA Anbefalingene bygger på ekspertuttalelser, siden lite evidensbasert kunnskap foreligger. I USA anbefales herpes zoster (helvetesild) vaksine til alle over 50 år før de starter med bDMARD og før de starter med tsDMARD. Produsent av tofacitinib anbefaler at man har spesiell oppmerksomhet i forhold til pasienter som har hatt RA over lengre tid, og tidligere brukt to eller flere bDMARDs. Zostavax gir beskyttelse for maksimalt 5 år. Hvis pasienten har hatt herpes zoster tidligere er det usikkert om Zostavax gir ytterligere beskyttelse, men det anbefales likevel å gi vaksinen til de som tidligere har hatt utbrudd. Får pasienten herpes zoster utbrudd er det aktuelt med rask antiviral behandling. Før en gir herpes zoster vaksine gjøres varicella (vannkoppe) anamnese. Dersom pasienten ikke har hatt vannkopper undersøkes antistoffer mot varicella virus. 90-95 % av den norske befolkningen har hatt vannkopper, så de fleste har likevel antistoffer, og det er trygt å gi herpes zoster vaksine. De som ikke har antistoffer mot varicella virus skal ha varicella vaksine og ikke herpes zoster vaksine. Revmatologer håndterer sjelden voksne pasienter som ikke har hatt varicella, det anbefales derfor å konsultere vaksinepoliklinikk/infeksjonsmedisiner. Herpes zoster vaksine bør settes av de som har rutine på å sette vaksiner. Det bemerkes at kjøle-kjede må opprettholdes, dvs. vaksinen må være kontinuerlig nedkjølt under oppbevaring, transport og fram til den skal brukes, hvis ikke blir den ødelagt. Pasienten bør få tips om å ha med seg kjølebag til apoteket, slik at kjøle-kjede for vaksinen opprettholdes. Avdeling for Vaksineforebyggbare sykdommer ved FHI svarer gjerne på spørsmål vedrørende dette. Det forventes at en ny konjugert ikke-levende herpes zoster vaksine kommer på markedet innen 2-5 år (HZ/su) (131, 132). SVANGERSKAP OG RA Følge veileder til Nasjonalt kompetansesenter for svangerskap og revmatisk sykdom. NEDTRAPPING AV DMARD VED RA Foreløpig foreligger ikke tilstrekkelig kunnskap om utkomme på lang sikt for RA pasienter som har vært i vedvarende remisjon, og hvor en starter nedtrapping av bDMARD, tsDMARD eller csDMARD (133). Prednisolon skal seponeres først, og så opprettholde remisjon over tid uten steroider (1). Ved eventuell nedtrapping av bMARD/tsDMARD skal en fortsette behandling med csDMARD (1, 2). Hvis pasienten er i vedvarende dyp (ACR/EULAR Boolean) remisjon uten prednisolon, kan en vurdere dosereduksjon av bDMARD eller tsDMARD, spesielt hvis behandlingen er kombinert med csDMARD. Det er økende evidens for at seponering av bDMARD/tsDMARD er assosiert med sykdomsoppbluss og progresjon av leddskade. Dersom pasienten er i vedvarende remisjon på csDMARD med god toleranse og lite bivirkninger er stabil behandling å foretrekke framfor nedtrapping av csDMARD p.g.a. økt risiko for både sykdomsoppbluss og røntgen progresjon. IKKE-FARMAKOLOGISK BEHANDLING AV RA 1. Alle med RA bør få evidensbasert ikke-farmakologisk behandling ved behov Pasientopplæring og undervisning er en integrert del av standard behandling og den bør inneholde informasjon om sykdommen i et format tilpasset pasientens behov, råd om helsebringende livsstil og om hvordan få kontakt med helsepersonell ved behov (134-138). Alle med RA bør få informasjon om de gunstige effektene av en sunn livsstil, inkludert tema som tobakk, alkohol, søvn, fysisk aktivitet og kosthold. Helsepersonell bør veilede pasienter i å oppnå og opprettholde en helsebringende livsstil (134, 139) Hovedanbefalingene for et sunt kosthold finnes på https://helsedirektoratet.no/publikasjoner/anbefalinger-om-kosthold-ernering-og-fysisk-aktivitet Noen med RA har behov for å lære teknikker for å optimalisere mestring (135, 140). 2. Fysisk aktivitet og trening Individuelt tilpasset informasjon og veiledning i fysisk aktivitet og trening bør tilbys tidlig i forløpet. Fysisk aktivitet og trening har gunstige helseeffekter som bedre fysisk og psykisk helse, forebygging av sykdom, og risiko for tidlig død (141). Anbefalinger for fysisk aktivitet og trening for mennesker med RA er i prinsippet lik anbefalingene for normalbefolkningen: Det anbefales kondisjonstrening (150 min moderat eller 75 min hardt/uke) hvor intensitetsnivået bør være moderat til hardt (dvs. 60% til 85% av maksimal hjertefrekvens), og styrke øvelser som skal utføres minst to ganger ukentlig med et intensitetsnivå moderat til hardt (dvs. 50-80% av 1 repetisjon maksimum) (142). Se FHI Trening bør tilpasses individuelt og justeres fortløpende ved endringer i fysisk form, komorbiditet, og ved omfattende leddskade (143, 144) (13, 14). Styrketrening og kondisjonstrening er trygt ved RA og bedrer fysisk funksjon, styrke, smerte og livskvalitet (141, 145, 146), med en tendens til høyere effekt med høyere treningsintensitet (147) RA gir en økt risiko for hjerte- og karsykdom sammenliknet med normalbefolkningen (17) og trening kan ha gunstig effekt på vaskulær funksjon og inflammasjon (IL-6 og TNF-α) (142, 144, 148, 149). Noen mennesker med RA oppnår god symptomlindring ved trening i vann (146, 150-152). Håndtrening kan bedre funksjon (153), redusere smerte og gi økt styrke, med en trend mot bedre effekt ved høyere øvelsesintensitet (154, 155). 3. Hands-on teknikker og modaliteter Hands-on teknikker kan benyttes for å hjelpe med smertekontroll, leddbevegelighet og generell funksjon, i tillegg til fysisk aktivitet og trening. Mennesker med begrenset bevegelsesutslag i perifere ledd kan ha nytte av passiv mobilisering, men det er ingen god evidens for effekten av disse teknikkene. 4. Ortoser, innleggssåler, sko og hjelpemidler Håndledd og fingre er ofte involvert ved RA, og ortoser kan tilpasses for å bedre håndfunksjon hos disse (156, 157). Fotproblematikk er også vanlig og det anbefales derfor gjerne å bruke egnet fottøy, for eksempel sko med god dempning. Ofte tilpasses det også en kombinasjon av ortopediske sko, ortoser, polstringer, og innleggssåler for å bedre funksjonen (158-160). Pasienter med nakkesmerter og inflammatorisk revmatisk sykdom anbefales å unngå manuell behandling da dette kan ha varige alvorlige negative konsekvenser, (161, 162) og myk nakkekrage bør brukes med forsiktighet på dagtid da støttemuskulaturen på den måten raskt kan miste sin funksjon. Ved endringer av nakkesmerter vurderes alltid billeddiagnostikk. Tekniske hjelpemidler brukes hyppig for å redusere smerte og kompensere for funksjonsproblemer men det er en generell mangel på studier som evaluerer effekten av disse tiltakene (163). En årsak til mangelen på studier kan være at effekten av noen hjelpemidler synes ganske opplagt, for eksempel fordelene ved å bruke krykker. Er det varig funksjonstap og behov for individuelt tilpassede ortoser kan dette søkes om, og ergoterapeut eller ortopediverksted kontaktes. Småhjelpemidler refunderes som hovedregel ikke lenger, men det kan søkes tilbakebetaling for inntil kr 2000 hvert 4. år ved synlige deformiteter i ledd eller aktiv betennelsesaktivitet uten tilfredsstillende effekt av medikamentelle tiltak. Tilfeller av varig funksjonstap eller alvorlige feilstillinger og deformiteter til tross for utprøvd medikamentell og ikke-medikamentell behandling vurderes av ortoped (134). 5. Rehabilitering Å redusere forekomsten av tap av arbeid er fortsatt en stor utfordring for personer med etablert RA. Både produktivitetstap i jobben, sykefravær og uføretrygd fører til betydelige individuelle og samfunnsmessige kostnader. Forebygging av arbeidsuførhet er mer effektivt enn tiltak iverksatt i etterkant av tapt arbeid (164), og det er positive langsiktige resultater av yrkesrettede rehabiliteringstiltak (165-167). Tverrfaglige behandlingstiltak for mennesker med RA tar sikte på å opprettholde eller forbedre fysisk, psykisk og sosial funksjon og helse. Noen ganger er det behov for en bredere tilnærming for å møte sammensatte utfordringer. Revmatologisk rehabilitering innebærer koordinerte tverrfaglige behandlingstiltak i tidsavgrensede planlagte prosesser med klare mål og virkemiddel der flere aktører samarbeider for å oppnå best mulig funksjons og mestringsevne, selvstendighet og deltakelse (168). Det er behov for nyere studier på effekten av tverrfaglig behandling og rehabilitering etter omleggingen av medikamentell behandling (169, 170). Rehabilitering i varmere klima for mennesker som ønsker det, kan ha positive effekter på smerte, utmattelse og sykdomsaktivitet (171). Rehabiliteringsopphold søkes primært av fastlege via regional koordinerende enhet. Det fins muligheter til å søke behandlingsreiser via Oslo Universitets Sykehus (https://oslo-universitetssykehus.no/avdelinger/direktorens-stab/stab-samhandling-og-internasjonalt-samarbeid/behandlingsreiser). Ved behov for kompleks tverrfaglig rehabilitering av pasienter som ikke får dekket sitt behov for rehabilitering i spesialisthelsetjenesten regionalt kan det henvises til Nasjonal behandlingstjeneste for revmatologisk rehabilitering, NBRR https://diakonhjemmetsykehus.no/nbrr NASJONALE KVALITETSMÅL Nasjonale kvalitetsindikatorer kan brukes som kvalitetsmål for intern forbedring og sammenligning mellom avdelinger. For at en kvalitetsindikator skal kunne være hensiktsmessig må den beskrives nøyaktig. En nasjonal kvalitetsindikator skal være Betydningsfull: Det innebærer at helsepolitisk og samfunnsmessig betydning er beskrevet. Vitenskapelig begrunnet: Det vil si at de nasjonale kvalitetsindikatorene måler etablert praksis i helsetjenesten basert på eksisterende lovverk, nasjonale retningslinjer, veiledere og forskning. Nyttig: Det vil si at målegruppene kan bruke de nasjonale kvalitetsindikatorene til sitt formål. Gjennomførbar: Det innebærer at de nasjonale kvalitetsindikatorene er basert på tilgjengelig data og relevante rapporteringer. Jevnlig oppdatert: De nasjonale kvalitetsindikatorene skal ha oppdaterte resultater for at de skal kunne benyttes i henhold til formålet. Forslag til kvalitetsindikatorer for RA i Norge Tid fra diagnose er stilt til behandlingsstart med førstegangs csDMARD. Sykdomsmodifiserende medikamentell behandling skal startes straks diagnosen RA er stilt (1). Andel av pasienter med nydiagnostisert RA som oppnår ACR/EULAR remisjon innen 6, 12 og 24 måneder etter behandlingsstart. Anslagsvis 30/40/50% av pasientene som har en nyoppstått RA bør oppnå ACR/EULAR remisjon innen 6/12/24 måneder etter behandlingsstart (4). Andel av alle pasienter med RA som har oppnådd henholdsvis CDAI remisjon/lav/moderat/høy sykdomsaktivitet ved siste kontroll innenfor de siste 12 måneder. Norsk Kvalitetsregister for Artrittsykdommer Alle pasienter med revmatoid artritt skal informeres om- og tilbys inklusjon i Norsk Kvalitetsregister for Artrittsykdommer (NorArtritt). Hver avdeling kan organisere inklusjon og rapportering til NorArtritt tilpasset egen drift, men avdelingene er pliktige til å rapportere til registeret. Det foreligger to alternativer for innrapportering til registeret: gjennom GoTreatIT eller direkte i NorArtritt sin registreringsløsning (MRS). FORKORTELSER ACPA Anti-Citrullinated Peptide Antibodies ACR American College of Rheumatology ADAb Anti Drug Antibodies AE Adverse Event Anti-CCP Antibodies to Cyclic Citrullinated Peptide CDAI Clinical Disease Activity Index CR Conventional Radiography CT Computed Tomography CRP C-Reactive Protein DAS Disease Activity Score DIP Distal InterPhalangeal DMARD Disease Modifying AntiRheumatic Drug ECU Extensor Carpi Ulnaris ESR Erythrocyte Sedimentation Rate EULAR EUropean League Against Rheumatism FHI Folkehelseinstituttet GSUS Grey Scale Ultrasound HAQ Health Assessment Questionnaire HLA Human Leucocyte Antigen IGRA Interferon Gamma Release Assays IL Interleukin JAK Janus Kinase JSN Joint Space Narrowing MCP MetaCarpoPhalangeal MHAQ Modified Health Assessment Questionnaire MRI Magnetic Resonance Imaging MTP MetaTarsoPhalangeal MTX Metotreksat NSAIDs NonSteroidal AntiInflammatory Drugs OMERACT Outcome Measures in Rheumatology PDUS Power Doppler Ultrasound PGA Patient Global Assessment PhGA Physician Global Assessment RA Rheumatoid Arthritis RAMRIS Rheumatoid Arthritis Magnetic Resonance Imaging Score RCT Randomised Controlled Trial RF Rheumatoid Factor PIP Proximal InterPhalangeal SCORE Systematic Coronary Risk Evaluation SDAI Simplified Disease Activity Index SF-36 Short-Form 36 SF-6D Short-Form 6 Dimensions SJC Swollen Joint Count SSZ Sulfasalazine TJC Tender Joint Count TNFi Tumour Necrosis Factor inhibitor US Ultrasound VAS Visual Analogue Scale vdHSS van der Heijde-modified Sharp Score REFERANSER (+)